Abstract
Medtem ko države članice ne smejo diskriminirati državljanov drugih držav članic v primerjavi z lastnimi državljani, jim je razlikovanje v veliki meri dovoljeno glede državljanov tretjih držav. Prispevek se osredotoča na možnosti za izboljšanje položaja delavcev, ki so državljani tretjih držav, na podlagi obstoječih pravnih in političnih okvirov glede njihovega mesta na trgu dela v EU, predvsem glede migracijskih pravic (v prvi vrsti pravica do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju druge države članice). Glede tega se v kratkem obetajo spremembe, saj Evropski parlament in Svet EU obravnavata sveženj predlogov sprememb sekundarne zakonodaje EU v okviru »Novega pakta o migracijah in azilu«.
Publisher
Univerza v Mariboru, Univerzitetna založba
Reference45 articles.
1. Acosta Arcarazo, Diego, The Long Term Residence Status as a Subsidiary Form of EU Citizenship, An Analysis of Directive 2003/109, Brill, Leiden 2011.
2. Azoulai Loic, De Vries Karin, Introduction, v: EU Migration Law, L. Azoulai, K. de Vries (ur.), OUP, Oxford 2014.
3. Balibar, Étienne, Nous, citoyens d'Europe? Les frontières, l'État, le people, La decouverte, Paris 2001.
4. Benedi Lahuerta Sara, Taking EU Equality Law to the Next Level: in Search of Coherence, European Labour Law Journal, Let. 7 (2016), št. 3, str. 348-367.
5. Brouwer R. Evelien, De Vries Karin, Third-Country Nationals in Discrimination on the Ground of Nationality: Article 18 PDEU in the Context of Article 14 ECHR in EU Migration Law: Time for a New Approach v: Equality in Human Rights: Nothing But Trouble?, M. van den Brink, S. Burri in J. Goldschmidt (ur.), SIM, Utrecht 2015.